ALKUSOITTO
NÄIN VALLOITETTIIN VILLI LÄNSI
Tällä maalla on tänään nimi, ja se on merkitty karttoihin.
Mutta nimet ja merkit piti kaikki voittaa ensin.
Ne piti voittaa luonnolta ja alkuasukkailta.
Viisi sukupolvea sitten, vain 125 vuotta taaksepäin-
- tämä maa tunnettiin vain läntenä.
Sen tunsi vain kourallinen valkoisia miehiä.
Nuo yksinäiset turkismetsästäjät-
- vaelsivat laajassa erämaassa majavia etsien.
Heidät tunnettiin vuoristolaisina, uutena ihmislajina.
Miehet kuten Jim Bridger, Franchere ja Sublette, Linus Rawlings.
Enemmän intiaanien kaltaisia kuin intiaanit, paitsi vereltään.
He eivät tunteneet muuta lakia kuin omansa.
He ajelehtivat vapaina kuin pilvet-
- eivätkä asettuneet mihinkään vaan pysyivät aina liikkeessä.
Mokkasiineihin verhotut jalat ja kengittämättömät hevoset-
- eivät jättäneet jälkiä maahan.
Kuten intiaanit, joihin heillä oli rauhanomaiset välit-
- he eivät halunneet muuta kuin mitä löysivät, ja sitäkin vähän.
Vuoret, metsät ja rankka maasto-
- olivat heille yhtä muuttumattomia kuin tähdet-
- ja yhtä peräänantamattomia.
Kauas vuorien ja aaltoilevien tasankojen taakse-
- itään oli jäänyt ihmisiä, jotka olivat levottomia toisella tavalla.
LÄNSl AUKEAA ERIEN KANAVA
He katsoivat vuorta ja näkivät vedenjakajan-
- katsoivat metsää ja näkivät rakennuspuuta-
- katsoivat kivistä niittyä ja näkivät maatilan.
Heidän kasvonsa ja vaistonsa olivat kääntyneet länttä kohti-
- aina Plymouth Rockista ja Jamestownista asti.
Metsästäjän tie oli suden polku tai kanjonin mutka.
Mutta kokonaisille perheille, jotka halusivat seurata aurinkoa-
- piti olla laveampia teitä.
Erämaahan ei vienyt teitä, vain jokia.
Nekin virtasivat väärään suuntaan, pohjoiseen tai etelään.
Tai sitten ne pysähtyivät Allegheny-vuoristoon.
Eräänä päivänä uusi joki lähti virtaamaan DeWitt Clintonin mielessä.
Hän keksi ajatuksen joesta, joka virtaisi länteen.
Ja niin kuin amerikkalaiset tapaavat toteuttaa unelmansa, niin tapahtui.
Erien kanava lähti Hudsonilta Albanyn yläpuolelta-
- ja jatkoi aina suurille järville asti.
Ihmisillä, jotka kaipasivat neitseellistä maata ja uutta elämää-
- oli nyt kulkuväylä. Ja he lähtivät liikkeelle.
Utican ylpeys ottaa matkustajia!
RAHTIMESTARI
Kaikki laivaan Utican ylpeydelle!
Ramseyn perhe, Peter Smith ja Skogan perhe!
Kaikki kahdeksan.
Kaikki Utican ylpeydelle!
Pojanko terveyden vuoksi suuntaatte länteen?
Vain osaksi. Idässä suurimmat ongelmamme olivat kivet.
Tilallani nostin joinakin vuosina 3500 litraa kiviä eekkeriä kohti.
Zebulon, älä valehtele miehelle noin.
Olen Jumalaa pelkäävä sielu ja kerron totuuden niin kuin sen näen.
En käyttänyt auraa. Räjäytin vaot ruudilla.
Eräänä aamuna nostin ämpärin kaivosta, ja totisesti se oli täynnä kiviä.
Kiviä! Seisoin siinä hiljaa yrittäen hillitä kirouksia.
Sanoin itselleni: Poikasi on kipeä, eikä tyttäresi huoli miestä.
- Tuolla hän haaveilee kuten aina. - Isä!
Ja toisen tytön päässä on kai jotain vikaa.
Lilith?
Niin, isä?
Muistutan herraa vielä. Seisoin siinä ämpäri täynnä kiviä-
- ja tuijotin synkkään vanhuuteen.
Vannoin valan siinä paikassa. Sanoin:
Jos löydän miehen, jolla on 500 dollaria ja joka pitää kivistä-
- joku toinen hölmö saa omistaa tämän tilan.
No, Herra toi sellaisen miehen, ja tässä olen.
Hän ei kertonut sanaakaan totta, herra Harvey.
Meillä oli kylän paras tila.
Kivikylän paras tila. Kallion piirikunnassa.
Eikä ollut.
Hänen levottomat jalkansa meidät tänne toivat.
Luoja tietää, minne päädymme.
Nämä ovat poikaseni, Angus, Brutus ja Colin.
- Hyvää päivää. - Päivää.
He ovat jo tainneet tutustua tyttäriinne.
- Ovatko he naimattomia? - Ovat tähän mennessä.
Tämä lllinois alkaa kuulostaa koko ajan paremmalta.
Lilith? Soitapa pikku sävelmä näille komeille pojille.
- En ole sillä tuulella. - Maanittelulle on aikansa.
- Se ei ole nyt! - Hyvä on.
Hyvä on.
Oli kapteeni rohkea Halifaxissa Joka asui maaseudulla
Hän petti neidon joka hirttäytyi Eräs aamu sukkanauhalla...
Lilith.
Tiedät kyllä, ettei tuommoista sovi laulaa.
- Mitä lauluja tiedätte? - Yankee Doodlen.
Heidän äitinsä on kuollut. He eivät ole oppineet seurustelutapoja.
Soita Koti niityllä.
Eve, laula sinäkin. Noin.
Liittykää mukaan.
Noin sitä pitää!
Lopeta.
Lentävä nuoli ottaa matkustajia!
Matkustajat Lentävään nuoleen!
- Prescottin perhe! - Täällä ollaan! Tulkaa.
Alec Harvey ja kolme poikaa!
Jeffrey Rose perheineen!
Mutta kanava oli vasta ensiaskel kohti luvattua maata.
Seuraavat askeleet olivat pidempiä ja vaikeampia.
Ne, joilla oli varaa matkaan, menivät höyrylaivalla loppuun asti.
Toiset löysivät halvemman tavan suunnata Ohioon, lllinoishin-
- ja avarille maille niiden takana.
Lilith, kuuntele tätä:
Heidän eronsa metsässä oli sydämeenkäyvä.
Komea nuori takametsien mies kaiversi kaksi sydäntä puunrunkoon.
Kymmenen askeleen päästä hän heitti veitsen niiden yhdyskohtaan.
Mikä on yhdyskohta?
Se, missä kaksi sydäntä kohtaavat. Kuuntele:
Hänen tarkkuutensa oli tavatonta.
Hän heitti veitsen kolmasti kohteeseensa.
Tuo merkitköön onnea, hän sanoi ensi kerralla.
Tuo merkitköön syvää, taivaallista rakkautta, hän sanoi toisella.
Kolmannella kerralla hän sanoi:
Tuo oli rukous kuolemattoman rakkauden puolesta.
Eikö olekin kaunista?
Kaipa se on. Jos kukaan puhuu tuolla tavalla.
Kyse on tunteista eikä puheista.
Sinusta ei sitten ota selvää, Eve.
Haluat maatalon emännäksi, mutta et halua naida maanviljelijää.
- Ethän sinäkään. - En tietenkään.
En halua olla missään tekemisissä maatilan kanssa.
Haluan silkkipukuja ja hienoja vaunuja ja hyvältä tuoksuvan miehen.
Haluamani löytyy idästä, ei lännestä. Mutta pääsen sinne vielä. Saat nähdä.
Et sinä vielä tiedä, mitä haluat.
Se on kiinni miehestä eikä asuinpaikasta.
- Onko valmista? - On.
Isi, joku tulee jokea ylös. Ehkä vihaisia intiaaneja.
- Olisivatko ne jokirosvoja, Zebulon? - En tiedä.
Rehti mies ei kuulemma kulje jokea yöllä.
Näen vain yhden miehen, isä.
Se on kuulemma jokirosvojen temppu.
He piiloutuvat veneen pohjalle, josta sitten hyökkäävät.
- Hae aseeni, Colin. - Selvä.
Tulkaa hitaasti ja rauhassa.
Pitäkää kätenne näkyvillä.
Nimeni on Linus Rawlings.
Olen julmetun nälkäinen ja rauhanomainen.
- Mitä veneessä on? - Majavannahkoja.
Sanoin majavannahkoja.
En ole koskaan nähnyt sellaista, herra Rawlings.
Siinä tapauksessa näytän teille yhden.
Olkaapa hyvä.
Onpa pehmeä.
- Se on hieno nahka, neiti. - Pyydän herralta anteeksi.
- Pelkäsimme teitä jokirosvoksi. - En ole sellainen.
Tutustutaan illallisen ääressä.
Ei, neiti voi pitää sen.
Jopas pidit kiirettä. Onko hän se odottamasi takametsien mies?
Hänellä on varmaan vaimo ja kuusi lasta odottamassa.
Kiitos, rouva. Olipa maittavaa.
Söitte vain neljä lautasellista. Pelkäsin jo, ettei kelvannut.
Ei kannata syödä liikaa tyhjällä vatsalla.
Miksi matkustatte niin myöhään illalla?
Olen innokas pääsemään Pittsburghiin.
En ole nähnyt kaupunkia toviin. Aion vähän juhlia.
Me emme ole nähneet vuoristolaista ennen.
Kertokaapa, ovatko Kalliovuoret niin korkeat kuin sanotaan?
Enpä oikein tiedä, en ole ikinä kiivennyt vuorelle.
Tuopa ei olekaan ihan totta.
Jim Bridger ja minä lähdimme ylös Kalliovuorten pienempää kukkulaa.
Sitten yhtenä päivänä näimme miekkosen-
- jolla oli isot valkoiset siivet selässään ja harppu kädessä.
Ja sanoin Jimille:
Jim, en pidä tavasta, jolla tuo miekkonen katsoo meitä.
Jim oli samaa mieltä, joten lähdimme sieltä hippulat vinkuen.
Enkä sen jälkeen ole kolunnut Kalliovuoria.
- Minä muistan yhden kerran... - Zebulon.
- Mitä? - Yksi valepukki kerrallaan riittää.
Taitaapa olla aika mennä petiin. Pitää aloittaa aamulla varhain.
- Odotamme herraa aamiaiselle. - Sepä vieraanvaraista, herra Prescott...
...mutta joskus hingun herätessä liikkeelle.
Voin olla aamulla jo poissa, mutta kiitos.
- Kiitos teille kaikille. Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
- Vuoristolaiset ovat outoa sakkia. - Niin ovat, kuin savukiehkuroita.
- Tuo näyttää minun huovaltani. - Niin se onkin.
Sitten olen hipun hämmentynyt. Kenenkähän peti tämä on?
Teidän.
Olen nähnyt tuollaisen petin viimeksi idässä käydessäni.
Miksi sijasitte sen?
Ei tytöltä sovi kysyä, miksi hän tekee jotain miehelle.
Eipä niin. Tapani eivät liene kummoiset.
Kiitoksia silti kovasti. Hyvää yötä, neiti.
Ovatko intiaanitytöt kauniita?
Sepä taitaa riippua siitä, kauanko mies on reissussa tyttöä näkemättä.
Milloin näitte viimeksi valkoisen tytön?
En oikein tiedä, miksi kysyitte tuota.
- Kuinka kauniilta näytän teistä? - Mutta neiti...
...ettekö ole nyt hieman päällekäyvä?
Te matkaatte jokea ylös ja minä alas.
Näille kysymyksille ei ehdi saamaan vastausta.
Haluatteko varmasti niihin vastauksen?
Haluan.
Hyvä tavaton.
Neitiä on taidettu pussata ennenkin.
Ei koskaan noin pysyvästi.
Juku, kun käytätte yllättäviä sanoja.
En ole kuullut pysyvää käytetyn pusun yhteydessä.
Voin vieläkin tuntea sen huulillani.
- Voitko sinä? - Sanoitte äsken jotain...
...jota ei sovi unohtaa. Minä matkaan jokea ylös ja te alas.
Lempivät ovat eronneet ja tavanneet ennenkin.
- Neiti. - Eve.
Eve, minä olen syntinen mies.
Syvä, synkkä, syntinen.
Olen matkalla Pittsburghiin tekemään taas syntejä.
Pysyn varmaan humalassa kuukauden. En edes muista kohtaamiani naikkosia-
- tai miehiä, joita viillän piruuttani, sen enempää kuin sinuakaan.
Linus, kysyn sinulta: tunnetko vielä sen suudelman?
Eve...
Saat oloni tuntemaan kuin seisoisin kapealla kielekkeellä-
- nokakkain harmaakarhun kanssa.
Tilannetta ei voi jättää huomiotta.
Eve!
- Eve! Missä hän on? - Zeb, mikä hätänä?
Olet sentään täällä. Pelkäsin sinun lähteneen mukaan.
- Lähteneen? - Niin, lähteneen.
Tiesin, että iskit silmäsi häneen-
- mutta hoin itselleni: Ainakin hän mieltyy mieheen.
Tuollainen savukiehkurakin on parempi kuin...
Itketkö hänen vuokseen? Mitä se tarkoittaa?
Kerro, mitä se tarkoittaa.
- Ei mitään, isä. - Milloin tulit nukkumaan?
Hän tuli aikaisin.
En tullut, vaan myöhään.
Tytär, kysyn sinulta vain kerran.
Pitäisikö mamman ja minun murehtia jostain?
Ei pidä, isä.
Kyllä hän palaa.
Näen hänet vielä.
Mutta odotit näkeväsi hänet aamulla. Tiedät sen.
En välitä. Kyllä minä näen hänet vielä.
Katso.
- Saitko aikamiehen tekemään noin? - Sain. Ihan kuin kirjassa.
Sanoiko hän ne hullut sanatkin?
Sanoin jo, ettei se ole kiinni sanoista vaan tunteesta.
Eikö hän edes naureskellut moiselle hupsuudelle?
Se oli hänestä juhlallinen tilanne.
Kuin koskenlasku ilman melaa.
Hän teki sen vain päästäkseen sinusta eroon, jotta voisi häipyä.
Tiedät sen kyllä.
Ja onneksi hän häipyi. Haluatko elää loppuikäsi kuin intiaaninainen?
Sano mitä tykkäät, mutta tiedän näkeväni hänet vielä.
Eikä hänellä ole vaimoa ja kuutta lasta.
Hänellä ei ole vaimoa lainkaan vielä.
VIINAKSIA TÄÄLTÄ
Hei, Pierre! Joku tulee jokea ylös.
Asiakas!
Näyttää turkismetsästäjältä.
Näetkö peitteen pullistelun? Voipi olla turkiksia.
Onko herra janoinen?
Kurkku on kuivempi kuin heinäsirkka paistinpannulla.
Tervetuloa pikku kievariimme, sir.
Nimeni on Jeb Hawkins. Olin eversti Alabaman miliisissä.
- Minne matka? - Pittsburghiin.
Vai Pittsburghiin?
Hänellä näyttää olevan kanootillinen turkiksia.
- Olette siis vuoristolainen. - Todellakin.
Tutkimusmatkailija, joka laajentaa alueitamme Tyynenmeren rannoille.
- Te saatte vain parasta. Viskiä? - Selvä.
Tässä ei ole pippuria tai kalkkaronpäitä.
Vain puhdasta viljaa ja makeaa mallasta.
- Unohtakaa kuppi, otan putelin. - Oikein kunnon vuoristolainen.
- Nostanette maljan jalolle lipullemme. - llman muuta.
Jukra, olette oikeassa. Kelpaa siemailla.
Tietäisikö hän metsästäjänä, minkä tuholaisen pyydystimme?
Saattaapa hyvinkin tietää.
Me pyydystimme luolajyrsijän, jota ei ole ennen nähty täälläpäin.
Olisi hienoa, jos kertoisitte, mikä se on.
Enpä tiedä paljoakaan luolissa asuvista tuholaisista.
Se on tuonnempana. Ottakaa puteli mukaan.
Enpä tiedä.
Se on täälläpäin.
- Tunnetteko tyttösiä Pittsburghissa? - Enpä ainuttakaan vielä.
Isä ja minä toivomme pääsevämme sinne lomille.
Asun Duquesne-majatalossa, jos se ei ole palanut.
Kuulepas, kaunis tyttö, onko täällä varmasti tuholainen?
Kuuletko sen?
Se hengittää kovaa ja raivokkaasti.
- Pidämme sitä tuossa kolossa. - Tuollako?
Sinun pitää katsoa lähempää.
Hän näki tuholaisen, isä.
- Hyvin tehty, tytär. - En ole varma.
Hänen lihaksensa olivat kovat. Terä lennähti kylkiluista.
Tarvitset vain lisää harjoitusta.
Sääli, ettet ole yhtä etevä kuin äitisi.
Levätköön hän Herran huomassa. No niin, miehet, tavarat kasaan!
Meillä on lisää kanoja kynittävänä.
Viekää ne alas.
Mene kertomaan isälle, että uudisasukkaat tulevat.
BEDLOEN KAUPPAPAIKKA
BEDLOEN KAUPPA MITÄ TEILTÄ PUUTTUU?
PITTSBURGIN HINNAT
Saanko tämän hajuveden, isä?
- Se on aito pariisilaistuoksu. - Paljonko se maksaa?
- Vain 15 senttiä. - Laita se takaisin.
Herra on täysin oikeassa. Dollarit kasvavat pennejä säästäessä.
Herra lienee kasvattanut monia.
Olen pyrkinyt koko elämäni välttämään miljonääriksi tuloa.
Olen tainnut onnistua siinä.
Minulla on vähän sukanvarressa ja siellä se pysyy.
Minä tunnen täsmälleen samoin.
Te taas näytätte varakkaalta mieheltä.
Jos löisin vetoa, sanoisin teillä olevan ainakin tuhat dollaria.
- Olenko lähellä? - Lähellä kenties.
- Colin, paljonko ruutia on jäljellä? - Älkää pelätkö!
Täällä on naisia ja lapsia.
Eiväthän herrat halua, että alamme ammuskella?
Ottakaa iloisempi ilme.
On jalon perinteemme mukaista valloittaa erämaa-
- vain paljain käsin ja uljain sydämin.
Voitte rakentaa uudet lautat ja jatkaa esi-isienne hengessä.
Senkin tekopyhä huijari.
Palat vielä helvetissä.
Amerikkalaisia ei voita mikään.
Se on hän! Tiesin, että hän palaa.
Rukoilkaamme.
Herra, kiitämme Sinua pelastuksestamme.
Annamme kuolleidemme sielut hellään huomaasi.
Rukoilemme haavoittuneiden nopeaa toipumista.
Ja nyt toinen asia.
Herra... kysymättä Sinun lupaasi-
- lähetimme luoksesi sieluja, joiden pahuus ylittää ymmärryksemme.
Pyydämme nöyrästi Sinua ottamaan heidät vastaan.
Halusit heidät tai et. Aamen.
Se on aikamoinen homma-
- mutta saanen tämän paikattua kyllin pitäväksi Pittsburghiin.
- Linus. - Eve, ei puhuta siitä enää.
- Linus, et sinä tiedä omia tuntojasi. - Ehkäpä en.
En väitä, ettetkö olisi ollut mielessäni.
En väitä sitä ollenkaan.
Mutta menin silti rosvotytön kanssa katsomaan tuholaista.
Menen aina katsomaan tuholaista, Eve.
Ei minusta ole maanviljelijäksi tai aviomieheksi.
En ota aihetta enää koskaan puheeksi, vaikka tapaisimme vielä uudelleen.
Näin on parasta.
Toivotan sinulle Luojan lykkyä, Eve.
Enkä ole sanonut niin kenellekään pitkiin aikoihin.
Isä, edessä on koski. Valkoisia kuohuja. Katso!
Käännyimme varmaan väärästä haarasta. Rantaudutaan tälle rannalle.
Harvey!
Koski!
Koski edessä! Rantaudu!
Rantaudu!
Pidä lautta vakaana.
Hidastakaa!
Isä, jouduimme virtaan!
- Mene sisään, Zeke. - En halua!
Lilith!
Pidä se vakaana!
En pysty!
Mene auttamaan isää. Minä otan tuon.
Lilith! Lilith!
Menkää makuulle!
Makuulle!
Mitä tapahtui?
He kääntyivät väärästä jokihaarasta ja joutuivat putouksiin.
Kuulitteko perheen nimen?
Prescott varmaan. Jotain sinnepäin.
Heti kun heidät on haudattu kunnolla, palaan itään ensimmäisellä veneellä.
Jos sinulla olisi järkeä päässä, tekisit samoin.
Voi, Linus!
Kävelisitkö kanssani tovin?
Eve, minä...
Mietin koko matkan meloessani tänne-
- että jos löytäisin sinut elossa...
Tulisitko Pittsburghiin kanssani?
Voi, Linus!
Minä pysyn täällä.
En siirry jalkaakaan suuntaan tai toiseen.
Selittäisitkö tuota hieman?
Mamma ja isä halusivat tilan lännestä-
- ja he pääsivät tähän saakka.
Minusta vaikuttaa siltä, että Herra halusi tilan tähän.
Veljesi on loukkaantunut, ja talvi on tulossa...
Tästä ei kannata puhua. Minä teen sen.
Sinä puhut nyt järjettömiä.
Niin varmaan puolet ihmisistä, jotka tulevat länteen.
Hyvä on.
Jukra, kun olet vahvaluonteinen nainen.
Olen tainnut nähdä sen tuholaisen viimeisen kerran.
Matka länteen ei ollut tosirakkautta helpompaa.
Sitä vastaan olivat paitsi rankka luonto myös lähestyvä sota.
Maakahakat kytivät Meksikon rajalla.
Kaikki eivät puoltaneet sotaa-
- esimerkiksi lllinois n kongressiedustaja Abe Lincoln.
Sota kuitenkin syttyi, ja lopulta-
- laajoja uusia alueita liitettiin valtioon espanjankielisine nimineen:
Rio Grande, Santa Fe, Albuquerque, El Paso.
Ja kaikista säihkyvimpänä Kalifornia-
- joka oli nimetty vanhan romaanin kulta- ja helmisaaren mukaan.
Vuonna 1848 Sutters Millissä-
- eräs mies löysi ojan pohjalta jotain, jota ei edes etsinyt.
Hänen löytönsä huuto kuultiin mantereen halki-
- Bostonissa ja New Yorkissa-
- sekä merten halki Lontoossa, Pariisissa ja Berliinissä.
Kullasta elämöitiin innokkaimmin St. Louisissa-
- joka oli maailman vilkkain turkiskauppapaikka-
- ja meluisin, rivoin ja koppavin kaupunki New Yorkin länsipuolella.
TANSSIRYHMÄ LILY PRESCOTT LAULAA
Niitä ei ole kolmea enempää.
- Kuusi. - Älä anna pitsin hämätä. Sanon kolme.
Varo, Cleve on kuulemma alushame- ekspertti. Etkä voi todistaa sitä.
Myöhästymme vielä pokeripelistä.
Kynin sinulta kaupungin kalleimman aterian.
Voin kyniä vielä vähän lisää. Satasesta vetoa, että niitä on kuusi.
- Millä todistat? - Käyn lavan takana.
- Minä tulen mukaan tarkistamaan. - Reilu peli.
Toinen tyttö.
- Neiti Prescott? - Myöhemmin.
- Asia on melko tärkeä. - Niinhän se aina on.
Mitä vanhempi mies, sitä tärkeämpi asia.
Olkaa kiltti, neiti. Olen Hylan Seabury-
- ja ajan Jonathan Brooksin asiaa.
- Eikö nimi merkitse teille mitään? - Sekö vanha pukki?
Merkitsitte varmaan hänelle jotain, neiti.
- Miksi? - Olette testamentissa.
Teidän pitää tosin mennä Kaliforniaan saadaksenne perinnön.
En lähtisi Kaliforniaan-
- vaikka John Jacob Astor jättäisi minulle San Franciscon.
Herra Astorilla ei taida olla omaisuutta siellä.
Mutta herra Brooksin omistusten tuotto on huomattava.
- Minkä tuotto? - Kullan, neiti Prescott.
- Kullan? - Aivan. Te omistatte kultakaivoksen.
Sen tuotto oli 3500 dollaria ensimmäisellä viikolla.
Kultakaivoksen?
Hyvä tavaton...
Se herttainen vanha pukki.
No jopas.
Tämäpä on odottamaton ilo.
- Missä rahat ovat? - Rahat?
Viittaatte tietenkin pikku sopimukseemme.
Satanen, jotta pääsette alkuun, ja osuuteni voitoista.
Minua nolottaa ilmoittaa, että sitä satasta ei enää ole.
Mutta vakuutan, että se satanen-
- osoittautuu parhaimmaksi sijoitukseksenne.
Minulla on suunnitelmia, hyvät herrat. Hurjempia kuin mitkään unelmanne.
Ansaitsen teille osuuden kultakaivoksesta.
Muka kultakaivoksesta. Et sinä mitään ansaitse.
Etkä tee mitään muutakaan, jos emme saa satasta aamuun mennessä.
Grimes, et sinä tarkoita tuota.
- Ette kai tapa kultahanhea. - Kutsu sitä miksi tykkäät.
Me odotamme.
KALIFORNIA - OREGON VANKKURIKARAVAANI
Missourin Independence oli kaikkialta tulevien siirtolaisten lähtöviiva.
Jumalaa pelkäävät perheet suuntasivat Oregonin peltomaille-
- ja seikkailijat rikkauksien perässä Kaliforniaan.
Kokeilkaa sitä.
- Kai teillä on vankkurit? - Voin hankkia sellaiset.
- Ja hevoset vetämään sitä? - Voin hankkia kaiken.
- Onko teillä miestä? - Olen naimaton, herra Morgan.
Eikö ole matkakumppania?
- Ei, matkustan yksin. - Ette minun karavaanissani.
Yksinäinen naimaton nainen tuo pirun miehessä esiin.
He ovat jo valmiiksi kyllin villeinä.
Aion pysytellä omissa oloissani.
Teidänlaisenne nainen?
Joudutte joku päivä pulaan, ja syypäätä onkin sitten miettiminen.
Mitä sanoitte, herra Morgan?
Olettepa ärhäkkä nainen. Pidän temperamentista naisella.
Teillä on kaunis naamakin tuon puuterin alla.
Ja varmaan hyvä vankka vartalokin vaatteiden alla.
On eräs nainen nimeltään Aggie Clegg. Menkääpä tapaamaan häntä.
Kiitos.
Sanoin jo, että ei käy.
Halusin lähteä matkaan aviomiehen kanssa.
Melkein sain yhden viime viikolla.
Kaliforniassa on kuulemma 40 miestä naista kohden.
- Neiti Clegg, voin maksaa teille. - En tarvitse rahaa.
Tarvitsen miehen.
Minkä miehen hyvänsä.
Huomenta, hyvät rouvat.
Mikä kaunis aamu.
Satutteko olemaan neiti Lilith Prescott?
Vain jos teillä on vilkas mielikuvitus.
Sitten te lienette kyseinen neiti.
Cleve Van Valen palveluksessanne.
Tottelen käskyjänne täältä Kaliforniaan.
No kiitoksia. Mutta en tarvitse, mitä sitten tarjoattekin.
Ette kenties ymmärrä.
Ymmärrän kyllä. Tunnistan kyllä onnenonkijat.
Mutta neiti! Olen valmis tekemään rehtiä työtä rehtiä palkkaa vastaan.
Hyvästi, herra Van Valen.
On ollut ilo tavata teidät, neiti Clegg.
En ole koskaan nähnyt kauniimpia hiuksia naisella.
Ne näyttävät komealta roikkuessaan intiaanin vyötäröltä.
Kaunokaiset yksin erämaassa, ja kuka suojelee teitä?
Ei kukaan.
Joka ikinen huolehtii vain itsestään.
No...
Hyvää päivänjatkoa, hyvät neidit.
Kukaan ei ole ennen sanonut noin.
Mitä?
Että minulla olisi kauniit hiukset.
Tiedättekös mitä?
Minusta tuntuu, että vedätte puoleenne miehiä kuin syötti kaloja.
Ehkä voin napata yhden sen uidessa ohi.
- Saitte matkakumppanin. - Kiitos.
Miltä näyttää?
Reitti on selvä. Pieni mutakuoppa on tosin edempänä.
- Kaukanako? - Parinsadan metrin päässä.
- Kiitos. - Harjulta näkee pidemmälle.
Vajaan kilometrin päässä on juomapaikka. Mennään sinne.
Vajaan kilometrin päässä on juomapaikka!
Neitihän on ohjaksissa.
Kasvoin maatilalla.
Juomapaikka edessä!
Hei, Aggie?
- Onko näille käyttöä? - On toki.
Kiitos.
Hyvät neidit.
- Palveluksessanne. - Luulin, että pääsimme eroon teistä.
En kestänyt ajatusta, että matkaisitte ilman apuani.
Jos kuulisin teille sattuneen jotain, en antaisi itselleni anteeksi.
Tulitteko 160 kilometriä yksin?
En pysty laskemaan kilometrejä, mutta uskon sanaanne.
Saatte matkata toiset 160. Takaisin päin.
Kun vankkurit hajoavat, haluan miehen sitä korjaamaan-
- en lyömään vetoa sen kestosta.
Ette kai jätä minua heitteille?
Heitättekö minut villien intiaanien armoille?
- Jos ette lähde, heitän teidät... - Vetoan urheiluluonteeseenne.
Voin lyödä vetoa, että pysyn karavaanin mukana.
- Kiinni veti. - Odottakaas nyt.
Minä palkkasin tämän miehen.
Me maksamme hänen osuutensa.
Niinkö, neiti Prescott?
Jos neiti Clegg sanoo niin.
Hyvä neiti, olen ikuisesti kiitollinen.
Nyt puran varusteeni.
Agatha, oletko tullut hulluksi?
Hän sanoo haluavansa tehdä rehtiä työtä.
Ja tekeekin. Lupaan sen.
Viimeinen vankkuri, pitäkää köysi kurissa!
Valjakko liikkeelle! Pitäkää ne liikkeellä!
Älkää päästäkö köysiä riippumaan.
Pitäkää ne ylhäällä!
Pitäkää valjakot liikkeellä!
Pysykää liikkeellä!
Älkää pudottako köysiä.
Keskimmäinen valjakko, pysykää liikkeellä.
- Liikkeelle! - Tännepäin!
Liikettä!
Tämä huomio saa minut hämilleni, neiti.
Haluan tunnustaa-
- että valehtelin siitä, miksi halusin palvelukseenne.
Tiedän.
Oikea syy on tietenkin, että olen rakastunut teihin.
Älkää. Se on totuus.
Siitä hetkestä, kun näin teidät, tiesin, etten voi elää ilman teitä.
En haluaisi olla kuolemanne syy, herra Van Valen.
En puhu kepeästi, neiti.
Olen valmis omaksumaan uskollisen aviomiehen vastuut.
Ja haluatteko vastuullenne myös omaisuuteni, herra?
Todellako? Millaisen omaisuuden?
Kultaa, herra Van Valen.
Tonneittain kultaa, kuulemani mukaan.
Kirkasta, keltaista, kiiltävää kultaa.
Jopas, minulla ei ollut aavistustakaan.
- Ei varmaankaan ollut. - Neiti Prescott...
Agatha tulee. Jos haluatte kosia jotakuta-
- ehdotan, että polvistutte hänen eteensä.
Ja onhan hänellä kauniit hiukset.
Katso nyt noita.
Ihan kuin he valmistautuisivat hautajaisiin.
Emmekö ole jo kyllin nuutuneita?
Herätelläänpä heitä.
Kuunnelkaa kaikki!
Niin sitä pitää! Tuo on oikeaa meininkiä!
Heippa, herra Morgan!
Aggie. Tässä lounaaksi.
Kiitos. Komeita kaloja.
Mitä asiaa, herra Morgan?
Neiti Prescott, olen tässä miettinyt.
Märkä tai kuiva, olette komein näkemäni nainen.
On temperamenttia ja vankka vartalo.
Se on jalo yhdistelmä, neiti.
Teille lapsien hankkiminen olisi yhtä helppoa kuin tukilta kierähtäminen.
Taidan valita jälkimmäisen, herra Morgan.
Teidät on tehty hankkimaan lapsia.
Haluan teidät vaimokseni.
Minulla on karjatila Mercedin alapuolella.
Asetun sinne asumaan kunnollisesti.
Olette varmasti hyvin kunnollinen.
Siinä tapauksessa...
...ette voi valita parempaa kuin minut mieheksenne.
Saisimme komean perheen alta aikayksikön.
Uskon sen kyllä.
Valitan, herra Morgan...
- ... mutta en voi suostua kosintaanne. - Miksi ette?
Nainen haluaa kuulla jotain hieman kutsuvampaa.
Sitähän minä olen tehnyt. Kutsunut teitä.
Kutsun teidät jakamaan elämäni.
Olen pahoillani, herra Morgan.
Kyse taitaa olla jostain muusta.
Jokin muu vaivaa teitä.
En anna sen estää minua, neiti.
- Voitte luottaa siihen. - Mitä hän halusi?
Lapsia.
Lapsia? No jopas nyt...
Miksei hän tullut oikeaan kauppaan ostoksille?
- Minä katson. - Jopas nyt.
Amatöörejäkö tässä ollaan?
Maksan ja korotan tällä hienolla pistoolilla.
Se on Lontoossa tehty, ja sillä kaataa karhunkin.
Minä olen mukana.
Sanoin, etten siedä sinun kynintääsi...
Cheyennejä.
- Niitä on liian monta. Pitää paeta. - Ei niitä pääse pakoon vankkureilla.
Päästäkää vauhdissa kärkihevoset irti.
- Hulluko olet? - Liikettä nyt.
He halunnevat karjaamme meitä enemmän.
Sinähän olet uhkapeluri? Lähdetään liikkeelle!
Pitäkää ryhmä tiiviinä.
En osaa avata hihnoja.
Cleve, varo!
Cleve!
Joe, poimi minut kyytiin!
Lähdemme liikkeelle aamunkoitossa.
Otan pari miestä, ja yritämme löytää hänet.
Annamme hänelle kristilliset hautajaiset.
Joku tulee!
Saatte tämän dollarilla päivässä ja hyvän valjakonkin.
- Haemme ne aamulla. - Sopii hyvin.
Voitteko neuvoa tien Brooksin valtaukselle?
Valtaukset ovat joella.
- Mitä tietä menemme? - Niitä menee vain yksi jokea myöten.
- Kiitoksia. - Eipä kestä.
- Etsimme herra Hugginsia. - Löysitte hänet.
- Tämä on neiti Lilith Prescott. - Arvelinkin niin.
Olittekin kuulemma näyttävä nainen.
Kaikki on tallella, niin kuin herra Brooks sen merkitsi.
Hänellä oli kai 20 miestä töissä.
Missä he ovat nyt? Kuka kaivaa kultaa?
Paremmanlaatuista kultaa en ole nähnyt sitten kun tulin tänne Millien kanssa.
Koko helahoito oli tosin pelkkä taskuesiintymä.